Ki mint vet, úgy arat!
Kert, konyhakert.
A fagyok elmúltával, és a talaj felső 1-5 cm-ének kiszáradása után megkezdődhet a vetés. Az egyes növények eltérő igényekkel rendelkeznek a talaj, hőmérséklet, víztartalom, és a külső átlaghőmérséklet tekintetében. Érdemes tehát előre eldönteni milyen növényeket szeretnénk vetni, hányféle kultúrát tudunk megfelelően gondozni, és mennyi hely áll rendelkezésre ahhoz, hogy minden növénynek biztosítva legyenek az optimális életfeltételek. Szintén felmerül a kérdés, hogy a családi asztalra, vagy a piacra akarunk-e termelni, ugyanis mások lesznek a prioritások.
Ha a családot szeretnénk ellátni egész évben friss zöldséggel, és gyümölccsel, érthető okokból sok fajjal kell dolgoznunk. Mindenképpen tudni kell azonban, hogy a kis területre viszonylag sok növény zsúfolásával jelentősen növeljük a kártevő rovarok megjelenésének és szaporodásának kockázatát. Ilyen esetben szintén nehéz feladat megoldani azt, hogy az azonos kártevőkkel bíró növényeket térben eléggé elválasszuk egymástól ahhoz, hogy a rovarok, vagy a gombaspórák ne fertőzhessék egyből le a szomszédos fogékony kultúrákat se. Ezek megelőzése érdekében kell tekintettel lenni a helyes vetésforgóra, és a jól megválasztott növényi szomszédságra.
A vetésforgó során célszerű arra figyelni, hogy a hasonló betegségekkel vagy kártevőkkel bíró növények egymás után ne kerüljenek ugyanarra a területre. Általános alaptétel, hogy az egyes növénycsoportok képviselőit ne telepítsük egymás után. Paradicsom után nem célszerű burgonyát termeszteni, és érdemes kerülni a paprikát, valamint a tököt is. Zeller után nem ideális az előbb említett okok végett sárgarépát, zöldséget, és céklát sem telepíteni, a pillangósok viszont általában jó előveteményei a zöldségféléknek. A növények térbeli elhelyezkedését figyelembe véve, például a hüvelyesek jellemzően rossz szomszédai egymásnak, ugyanakkor kifejezetten jó viszonyban állnak a gyökéfajtákkal, és a levélzöldségekkel. A csemegekukorica, a cukkini, az endvínia vagy a kapor mindezekkel szemben szinte bármivel jól társítható. Ez már csak így megy, van, aki mindenkivel haver, van aki senkivel sem.
Talajmunkák
A vetemény sikeres fejlődésének alapja az őszi talajmunka minősége. Ha ősszel szántás, vagy kisebb kertekben ásás történt, valamint a téli hónapokban legalább 2-3 hétig mínusz hőmérséklet uralkodott, akkor a magágy előkészítése gyors és könnyű művelet lesz. Ha azonban ez kimaradt, és csak tavasszal állunk neki ásni, könnyen érezhetjük úgy, hogy a kocsibejáróba akarunk barázdát húzni, és magot vetni. A tavaszi ásás vagy szántás is javítható még némi rotációs-kapás, vagy talajmarós kezelés segítségével, különösen az utóbbi hatékony. A régi mondás hatványozottan igaz továbbra is, miszerint az őszi ásásnak nincsen párja.
Szerencsés esetben jó szerkezetű löszös, vagy homokos talajokon a hó olvadása, és a talajfelszín kiszáradása után egy gereblyézés után már húzhatjuk is a sorokat. Egy agyagos, vagy vályogos agyag talajon viszont még sok esetben egy lazító kapálás, vagy rotációs-kapálás is szükséges lehet. Szintén vegyük figyelembe, hogy a főleg apró magú növények pl. retek, saláta, vöröshagyma vagy sárgarépa magjai morzsalékosabb, lazább magágyat igényelnek, mint a nagyobb magvú növények, többek között a babfélék, és a borsó. A duggatott hagyma, a burgonya, vagy a torma dugvány szintén jól tolerálja a kötöttebb talajt.
Mindent időben
Leghamarabb a mi égövünkön február második felétől szabad neki állni a vetésnek. Már amennyiben nincs -20 fok, és félméteres hó, mint ahogy az mostanában kezd divatba jönni. Szóval február elején inkább még ne lássunk hozzá, de kellemes idő esetén akár már február végén, vagy március közepén a hagymaféléket, mint például a borsót, a hónapos retket, valamint a gyökérzöldségek közül a sárgarépát és a petrezselymet nyugodtan elvethetjük. A legtöbb növénynél viszont legalább 10-12 Celsius fok talajhőmérséklet szükséges. Ezek adják az április elejétől május elejéig tartó munkálatokat. Ilyenkor vetjük a melegigényes növényeket, melyek a következők: dinnyefélék, tök, uborka, sütőtök, paprika, paradicsom, burgonya, bab, csemegekukorica. Vethetünk még ebben az időszakban céklát, nyári retket, káposztaféléket, cikóriát, spenótot, sóskát is.
Június végén, július elején ismét célszerű elgondolkodni azon, hogy mit érdemes másodvetésben termeszteni. Ezzel a metodikával ugyanarról a területről kétszer lehet profitot csinálni. Itt viszont két dolog fokozottan fontos, egyik a vetésforgó, mivel közvetlen egymás után kerülnek a kultúrák. Másrészt, a tél kártevőirtó szerepe sem játszik közre, ezért hasonló kórokozó vagy kártevő faunával bíró kultúrákat ne tegyünk egymás után ugyanoda alapból sem, nemhogy másodvetésben. A másik fontos kérdéskör a talajerő utánpótlás, a másodvetés ugyanis plusz erőforrásokat von el a talajból, és a rövid forgó miatt idő sincsen regenerálódnia. (Komposztos beforgatás, és/vagy egy komplex műtrágya kijuttatás). A nyári időszakban lehetőleg olyan növényeket válasszunk, amelyek jól bírják az aszályos időt, és tenyészidejük végén az esetleges fagyokat. A zöldbab, a káposzta a burgonya, a póréhagyma jó választás lehet.
Mit hova, és hogyan?
A vetés során ajánlott kb. 120 cm-enként művelőutakat, borozdákat hagyni, hogy a növényápolás során minél kisebb taposási kár keletkezzen. Az egyes növények magvait különböző mélységekre vessük, az apróbb magok inkább talajfelszíni, míg a nagyobb magok mélyebb talajzónákban érzik jól magukat. Az elvetett magokat utána szükséges takarni, majd ha száraz a talaj, kb. 2-3 liter/négyzetméter vízmennyiséggel megöntözni. A talaj nedvességtartalma viszont nem lehet túl magas sem, a vizes környezete, és az öntözés hatására tömörödött, levegőtlen talaj csak a különféle baktériumos rothadások megindulásának kedvez. Ilyen esetben pedig várhatjuk akár ítéletnapig is a munkánk gyümölcsét, de sajnos nem fog elkezdeni sorolni a veteményünk.